Жан дьо Лафонтен
Скулпторът и статуята за Юпитер

Превод от френски: Бойко Ламбовски, 2003

chitanka.info

Дивял се скулптор неслучаен

пред мраморен, прекрасен блок —

какво от него да извае:

животно, маса или бог?

„Да бъде бог е подходящо —

а пък в ръцете ще държи

той гръмотевица трещяща —

да удря земните лъжи!“

Така си рекъл — и голямо

творение създал с длето.

И всички казвали му: „Само

не може да говори то.“

Пред Юпитера си тържествен

пръв скулпторът се поклонил.

И пръв повярвал, че божествен

дух всъщност го е построил.

Подобно този скулптор прави

поетът също често, знам.

И ту се плаши, ту пък слави

той собствени химери с плам.

В това прилича на децата;

тях много силно ги боли,

само когато от играта

за миг ги нещо отдели.

Сърцето винаги се чуди —

и после пада в плен на бляна.

Така след своите заблуди

върви народът без подкана.

Робуват всички не от вчера

така на страст и идеал.

Така Пигмалион[1] Венера

залюбва, а я е създал.

Пред битието безотрадно

върви човека, разбери!

Стои пред истината хладно,

а пред заблудата гори.

[1] Пигмалион — античен ваятел от о. Кипър. Влюбва се в създадената от него статуя на жена, на която Венера вдъхнала живот. — Б.ред. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.